Ultrarövid lézerimpulzussal keltett plazma vákuum-ultraibolya spektrumának vizsgálata
Gajdátsy Gábor
IV. informatikus fizikus
SZTE TTK, Kísérleti Fizikai Tanszék
Témavezető: Dr. Földes István tudományos tanácsadó 
MTA KFKI Részecske- és Magfizikai Kutatóintézet

A nagy intenzitású, rövid impulzusú lézerek használatával lehetőség nyílik ultrarövid, ún. lágyröntgen impulzusok előállítására közel szilárdanyag-sűrűségű plazmából. A plazmakeltés folyamatában fontos szerep tulajdonítható a céltárgy felületére eső rövid impulzus abszorpciójának. 
 	Az abszorpció közvetlen mérése mellett a plazma tulajdonságairól a spektruma adja a legtöbb információt. Kísérleteket végeztem az SZTE Kísérleti Fizikai Tanszék 700 fs-os KrF excimer lézerével, néhányszor 1015 W/cm2 fókuszált nyaláb-intenzitás mellett. A korábbi, szimulációkkal számolt eredmények azt mutatják, hogy az abszorpció mértéke jelentősen függ a céltárgyra eső nagyintenzitású fényimpulzus polarizációs síkjától. A p-polarizált nyaláb esetén a számított abszorpció mértéke körülbelül kétszer nagyobb mint az s-polarizált nyaláb esetén, ami ellentmondásra vezet az eddig KrF lézerrel végzett, közvetlen kísérleti megfigyelésekkel, miszerint a  két egymásra merőleges irányban polarizált nyaláb közel azonos mértékben (4:3 arány) abszorbeálódik a felületen. Ezt igazolják a felharmonikus keltésére irányuló kísérletek is.
A mérések során egy 700 fs-os impulzusidejű, 248 nm hullámhosszú KrF excimer lézer p- és s-polarizált nyalábját fókuszáltam alumínium és lítium-fluorid vékonyrétegek felületére különböző, szűrőkkel gyengített energiaértékek mellett (3-9mJ). Az így keletkezett forró plazma spektrumát figyeltem meg 10 – 50 nm-es tartományban. 
A különböző energiájú és előimpulzusú nyalábbal gerjesztett esetekben, a felvett spektrum vonalainak intenzitásában jelentős eltérés nem mutatkozott, ami közel azonos hőmérsékletre enged következtetni. A két eltérő polarizációs irány esetén a p-polarizált nyaláb spektrumában, mindkét vizsgált anyagnál a kontinuum háttér-intenzitása nagyobb volt, ami annak tulajdonítható, hogy a p-polarizált nyalábbal történő gerjesztés során keletkező gyors elektronok képesek behatolni az optikailag sűrűbb plazmába és így vastagabb réteget felfűteni.